Aici, Beethoven.
Aici, băiete.
O tratație specială.
Aici, Beethoven.
Asta e din partea tuturor!
Beethoven.
Vreau să ai asta.
Mamă, nu mai avem hârtie igienică!
Aici!
Hai, copii! O să întârziați.
Chestia e că, trebuie să convingem banca că ceea ce facem noi aici e important.
De faptul că odorantele nu fac numai să împrospăteze aerul.
- Sunt sigur că cei de la bancă știu asta. - Sunt convinsă...
Dacă managerul băncii are puțină imaginație, o să înțeleagă.
Ryce, micul dejun! Ia-o înainte.
- Spune-mi cum o să începi. - O să-i spun așa: "Domnule Bickert...
m-am trezit într-o dimineață acum câteva luni și am realizat ceva."
- N-am avut un cârnat în farfurie? - L-ai mâncat, dragă.
Dragă, să nu spui cuvântul "încercare". E un cuvânt care-i sperie pe bancheri.
- "Oportunitate". - Bine. Mult mai bine.
Mult mai bine. E o oportunitate excelentă.
- Bună, tată. - Bună, iubito.
- Bună, tată. - Bună, iubito. Nu numai...
Nu numai că împrospătează aerul...
Nu acum, băiete, e târziu.
Fii atentă aici!
- Ryce, haide! - Bună, îți mulțumesc că ai venit să mă iei.
Nu.
Cu ce să mă îmbrac?
"Salut. Îți mulțumesc că ai venit să mă iei."
Ce părere ai?
Mamă, viața e plină de surprize.
Mă duc la școală cu Michelle și Taylor Devereaux.
- Cine e Taylor Devereaux? - Un băiat.
Un băiat!
Nu este o încercare, e o oportunitate.
Nu numai că împrospătează aerul din mașină sau din camion...
- odorantele trebuie să facă parte... - Domnule Newton!
...din viața oricui.
Prindeți-l!
Este o oportunitate nu numai de a împrospătă aerul...
din mașină sau din camion.
Nu!
Alice, băiatul care aduce ziarul a răsturnat cafeaua pe mine.
- Este incredibil. - Mă concentram asupra discursului.
Acum trebuie să mă schimb.
- Bună. - Bună.
Michelle a spus că ar fi bine să te ducă cineva la școală.
Da.
- Bună. - Bună.
- Eu sunt Taylor Devereaux. - Eu sunt mama lui Ryce.
- El este tata. - Bună ziua.
Vă rog nu vă faceți griji. V-o duc pe Ryce la școală și înapoi în siguranță.
Nu-mi fac griji. Arăți foarte bine, deci poate să întârzie puțin.
Mulțumesc, mamă. Pa, tată.
Să-ți pui centura.
Ce e?
E cel mai frumos puști pe care l-am văzut în viața mea.
Doamne.
Dragă, o duce la școală, atâta tot.
De ce trebuie s-o ducă?
- Stă la două minute de școală. - Bună, Michelle.
Îți aduci aminte, și tu mă duceai la școală!
Cu bicicleta.
Și cu toate acestea, dragă, erai foarte, foarte romantic...
Nu, vorbesc serios...
- Mamă, nu este târziu? - Doamne, trebuie să plec!
- Succes, tată. - Mulțumesc.
Bine. Totul este în ordine. Nu te impacienta.
George, dragă, ciorapii tăi!
Sunt în întârziere!
Este în ordine. Doar nu sta picior peste picior. Este simplu?
Frumos.
Deci, ai înghețată de căpșuni?
Chiar are bucăți de căpșuni în ea?
Dă-mi și mie o înghețată, te rog. Tu ce vrei, Missy?
Bine, dă-mi două de căpșuni.
Să vedem.
Ce e, îl știi pe tipul ăsta? Cu tine vorbesc, Missy!
Cred că are o întâlnire.
Mai bine dă-mi trei de căpșuni.
Bine, de data asta îți dau eu. Dar data viitoare, tu trebuie să cumperi.
Poftim.
Cum e?
Sărută câinele de la revedere, Brillo. Orele de vizită s-au terminat.
Regina.
Uite, de ce vrei s-o iei pe Missy? Tu urăști câini.
- Tu urăști toate ființele. - Uite, asta nu are legătură cu animalele.
Este vorba de bani. Am o hotărâre judecătorească. Câinele stă la mine...
până negociem termenii micului divorț.
Ți-a spus avocatul meu ce vreau?
Da, 50.000 de dolari.
Exact.
Dacă aș avea 50.000, situația ar fi diferită, dar nu-i am.
- Atunci, fă rost de ei. - Care câine, iubito?
Acela. Cel cu fundiță.
- E un câine mare. - Doar pune-l în spate.
- Nu face asta, Regina. - Brillo, taci și dă-mi banii!
Vino aici.
Haide!
Stupidă fundiță.
Vrei câinele înapoi? Sună-l pe avocatul meu.
Haide, Missy.
Mișcă, idioato.
O să ascundem potaia, să n-o mai vadă...
iar prostul o să se înmoaie
și o să dea banul.
Cunosc genul acesta de om. Este vulnerabil emoțional. Este o "mămăligă".
Floyd?
- Fă-mi o plăcere, bine? - Da, dragă.
Oamenii în California în general înghit înainte să vorbească.
Hei. Știu cum se mănâncă în California, bine?
Și atunci avem în fiecare geantă pentru gimnastică...
în vestiare, în sălile de sport: odorante pentru sportivi.
Poftim, mirosiți!
Miroase cumplit.
Haine murdare, suspensoare nespălate, Sandwich cu brânză.
- Este dezgustător. - Dar noi avem soluția!
- Odorantele Newton. - Odorantele Newton! Mirosiți acum.
Vă cred pe cuvânt.
Durează o secundă până își face efectul.
Noi chiar credem că produsul este un câștigător, domnule Bickert.
Ne trebuie doar 45.000 de dolari pentru achiziția de câteva utilaje noi.
Și 20.000 de dolari pentru reclamă comercială TV.
Asta e cheia succesului.
Nu pot acorda un alt împrumut firmei dumneavoastră...
dar pot reeșalona datoria...
acordându-vă un împrumut amândurora, ca persoane fizice.
- Ce înseamnă asta? - Dacă nu aveți succes, pierdeți casa.
Aha.
- Îl luăm pe Alex. - Jeff.
- James. - David.
Tim.
J. J.
- Îl luăm pe Darrell. - Îl luăm pe Brian.
Îl luăm pe Alex.
Îl luăm pe Jeff.
Și voi puteți să-l luați pe pitic.
Nici gând. Este rândul vostru. Îl luați voi pe pitic.
O luăm pe Heather.
- Heather, vrei să joci? - Da.
- Îmi dai mie ăsta? - Haide. Să-i dăm drumul.
Știi, m-am tot gândit.
- Tu te-ai gândit? - Da.
La ce te-ai gândit?
M-am gândit la: "Ce te-ai gândit tu?"
Păi...
Dacă o să ne meargă în continuare așa...
tot o să ajungem să vindem casa.
Păi...
A vinde casa nu este același lucru cu a pierde casa.
- Bine gândit! - Bine gândit!
Iubitule, ai amestecat-o destul. E gata.
Mulțumesc că m-ai condus.
Știi, te-am văzut la munte vara trecută.
Aveți o cabană acolo?
Nu, am închiriat-o doar pentru o săptămână.
Mi-am adus aminte fiindcă m-am gândit la ceva atunci când te-am văzut.
La ce?
M-am întrebat dacă te-a sărutat cineva vreodată.
- Ne vedem mâine. - Bine.
- Dragă, dacă asta e părerea ta... - Bine. Sun la bancă.
- Bine. - Ești sigură?
- Păi... - Da.
Bună, scumpo.
E 7:30.
Cred că Beethoven are o prietenă.
De ce crezi asta?
Se tot furișează din casă.
Vino!
Ai dat de ea?
Nu. Am căutat-o pe alee. M-am uitat pe sub pod.
M-am uitat chiar și în țevile de scurgere.
Nu mai știu unde ar putea fi.
- De ce te-ai întors? - Vreau să fac un duș.
Un transplant de creier e ceea ce ți-ar trebui.
Acum, Floyd, întoarce-te și caută câinele.
Fără acest câine, nu primesc nici un chior din divorț!
Liniștește-te, iubito. O să-l găsim.
Am pus anunțuri peste tot. Cineva o să-l vadă și o să-l aducă înapoi.
Cineva o să-l aducă înapoi? Tu pe ce lume trăiești?
Nimeni nu o să înapoieze un câine dispărut.
Oameni nu mai fac acte de caritate.
Poate câinele vine singur! Câini sunt foarte loiali.
Nu, Floyd.
Câinii sunt proști. Și chiar trebuie să stai așa?
Nu te-a învățat antrenorul meu cum să stai?
Cum să fim împreună, când tu nici nu poți să stai cum trebuie.
O să omor câinele ăla cretin.
Este ea. Câinele trebuie să fie.
Câinii nu bat la ușă, Floyd.
Tu cine ești?
Gus, paznicul. V-am găsit câinele. Este jos în magazie.
- Cred că doarme acolo. - Ce face? Mulțumesc Domnului!
Pune bagajul în mașină și trage-o în față.
Plecăm!
Cățeluși!
Pui de Beethoven.
Tu și prietena ta aveți copii?
Nu-i așa că-s scumpi?
Bine, Gus, unde este câinele?
Nu știu. L-am lăsat aici.
Aici, cuțu, cuțu, cuțu.
Aici, cuțu, cuțu.
Nu înțeleg cum cineva ca tine reușește să-și păstreze serviciul. Missy!
- Missy, Missy? - Trebuie să fie pe undeva pe aici.
- Missy. - Cuțu.
Vino aici, Missy.
Ar trebui să veniți să vedeți asta.
Ce e asta?
Zi și tu dacă nu ești o pacoste!
Ce vreți să fac cu acești căței?
Nu știu. Scapă de ei.
Adăposturile de câini percep taxe pentru asta.
Și? Îneacă-i. Ce-mi pasă mie?
Hai, Missy!
Să mergem, Missy. Altceva nu știi, decât să-mi faci probleme.
Cu cât sunt mai puțini câini pe lume, cu atât mai bine!
Nu pot să cred cum ai putut să rămâi gestantă!
Hai! Să mergem!
Trebuie să facem ceva. Tine, ține, ia unul.
Hai. Să mergem, Missy.
Doamne, câinele ăsta.
Știți, puii par de rasă.
Da. Și?
Puii de rasă valorează bani buni.
I-ați putea vinde la un magazin și face ceva bani.
Crezi?
- Da. - Nu m-am gândit la asta.
Este un Mercedes roșu parcat în față.
Zi-i prietenului meu să pună câinele în spate.
De tine mă ocup eu mai târziu. Du-te, Missy, du-te.
- De ce nu vă uitați pe unde mergeți? - Bună ziua.
Vreți să cumpărați o bomboană? Strângem bani pentru fondul școlii.
Serios? Cât costă?
11 dolari bucata.
11 dolari? Ați înnebunit?
Ia cărați-vă de aici până nu chem paznicul!
- Voi nu stați aici! - Mulțumesc.
Mulțumesc.
Cățelușilor!
Veniți la Regina. Cățelușilor.
Cățelușilor?
Ce...
Plozii!
Puteam să facem o avere cu puii.
Liniștește-te, iubito. Averea este în spate.
Nimeni nu fură de la mine, niciodată!
Crede-mă, Floyd. O să găsesc puii cu orice preț. Haide.
Mișcă-te!
Tata e pe peluză.
N-o să vrea puii. Nici pe Beethoven nu l-a vrut.
Distrage-i atenția până mă strecor eu prin spate.
Pune-i una dintre întrebările alea la care îți răspunde printr-o predică.
- Bine. - Du-te.
Bună, scumpete.
Tată, de unde vin copiii?
Copiii?
De unde vin copiii?
Păi...
Fiecare mămică are... un ou micuț în corpul ei.
Un ou? Ca un ou de Paște?
Ca de Paște... Nu, nu e ca un ou de Paște. E mai mic decât un ou de Paște.
Ca un ou de măcăleandru?
Nu, mai mic decât acesta...
Seamănă mai degrabă... Seamănă mai degrabă cu icrele de pește, numai că...
Ia să vedem.
Ele... înoată într-un...
- ...râu. - Într-un râu?
Da, un râu pe care orice mămică îl are în interiorul ei...
...iar, iar...
...oul acela mic de tot...
înoată în râul acesta...
Acum, băieți, puteți să scheunați.
Dar nu lătrați până nu vedem ce facem cu voi.
Și sunt mii și mii... milioane!
Milioane de mormoloci care doar înoată pe lângă oul acela micuț...
- în râuleț. - Cum ajung mormolocii în râu?
Sunt acolo. Pur și simplu.
Și cel mai puternic dintre toți...
unul doar... cel mai hotărât dintre mormoloci,
care ar câștiga medalia de aur la Olimpiadă...
Nu prea știi nici tu mare lucru despre asta, nu-i așa, tată?
Ryce, vino.
- Ce e? - Trebuie să vii jos.
Am de învățat. Am lucrare vineri. De ce vorbești în șoaptă?
Cățeluși! Doamne. De unde îi aveți?
Sunt puii lui Beethoven.
Doamna care o are pe mama lor vroia să-i înece.
Doamne. Sunt atât de drăguți!
Mama și tata nu știu încă.
Să așteptăm până când tata o să fie în toane bune.
Da, chiar, va trebui să fie în toane foarte bune.
Hei, domnule Newton!
Gata, Jordan. Aruncă ziarul.
Scuze.
- Alice! - Poate vor lapte proaspăt.
- Ai vorbit cu veterinarul? - Aștept la telefon.
Hai, puiule, te rog lipăie o dată.
- Nu vrea. - Da, doctore.
Da, sunt foarte mici, și nu au mamă...
și nu beau lapte din castron.
Lapte praf? Cu o pipetă?
Da.
De șase-opt ori pe zi?
Clienții noștri sunt foarte sensibili.
Ei cred că trebuie să suporte mirosurile urâte.
Vreau să le ofer ceva cu care să le combată.
Când ei spun, "Azvârle un Newton"...
Vreau oamenii să-l arunce în geantă ca și cum ar fi o grenadă, o bombă atomică...
Calmează-te.
- Cred că lucrezi cam mult. - Crezi?
Da. Da. Sunt sigură.
Sunt bucuroasă că vine 4 iulie. O să plecăm undeva.
Alice, nu putem să plecăm nicăieri. Nu avem bani.
Știu. Nu mă gândeam la cine știe ce.
- Mă gândeam la un lucru mărunt. - Alice, te rog.
George, numai un minut acum. Fă altceva. Relaxează-te.
- Du-te stai cu copiii. Este bine? - Cu copiii?
Diminețile de marți, joi și vineri sunt neacoperite.
Dar celălalte zile?
Luni și miercuri am timp liber dimineața.
Eu și Em îi hrănim la prânz, cât mama e la serviciu.
Și puteți să veniți acasă în pauze?
Cele de dimineața sunt prea scurte.
- După-amiază putem să venim. - Dacă alergăm.
Copii!
Scoate jocul.
Copii?
- Bună, copii. - Bună, tată.
Am uitat să facem ceva?
Nu.
Vrei să facem ceva?
Nu.
Jucați Monopoly! Pot să iau vasul de război? Pot să fiu bancherul?
Păi... Emily este bancherul.
Mă ajută la matematică.
- Serios? - Iar eu sunt proprietarul.
Suntem pe sfârșite.
- Da. - Bine.
Data viitoare când vă jucați, chemați-mă și pe mine, bine?
- Bine. Sigur. - Bine?
- Pa, copii. - Pa.
Pa.
Em, ți-am spus să nu-i aduci sus.
Era cât pe ce să ne prindă. Bine, cine este de serviciu marțea și joia?
"Stimată doamnă Anderson...
Vă rog s-o învoiți pe Ryce de la clasă lunea, marțea și joia...
deoarece trebuie să meargă la doctor să-și facă niște injecții împotriva alergiei.
Cu mulțumiri, George M. Newton."
Nu te mai gândi la ea. El pe tine te place. Mi-a spus.
Doamne, i se vede sutienul pe sub bluză.
Din întâmplare. Sunt sigură.
Haide.
Haide, băieți.
Vă e foame?
Dragă?
Ce părere ai despre odorante cu miros de mentă pentru jucătorii de tenis?
Sau, mai bine, de eucalipt?
Ce părere ai despre odorante cu miros de mentă pentru jucătorii de fotbal?
Crezi că sunt destui fotbaliști, ca să se justifice un odorizant special pentru ei?
Mănâncă.
Mănâncă singuri.
Astăzi vă culcați mai devreme!
- Alo? - Doamna Newton?
Linda Anderson, profesoara de chimie a lui Ryce.
- Da. - V-am sunat să văd dacă se simte bine.
- De ce, s-a întâmplat ceva? - Nu.
Dar a lipsit opt săptămâni de la școală...
și a pierdut cam multe ore ca să-și facă injecțiile împotriva alergiei...
Nu știu dacă va putea recupera.
Injecții împotriva alergiei?
Intră.
- Bună. - Bună.
Tocmai am vorbit cu doamna Anderson.
Vrei să-mi spui ce se întâmplă, Ryce?
Nu pot.
Nu poți?
Dragă, ba poți.
Am fost mereu sincere una cu cealaltă, nu-i așa?
Chiulești de la școală, ca să stai mai mult cu băieții?
Dacă așa este, era o vreme când...
Nu, mamă. Nu. Nu mă droghez și nu sunt gravidă.
Atunci, ce e?
Eu, Ted și Emily am ascuns patru cățeluși în pivniță.
Iubito, am venit!
Nu-i spune tatei.
I-am arătat monstra pentru hocheiști. I-a plăcut esența de vanilie. A iubit-o.
Vrea să vadă și restul monstrelor. Afacerea a început chiar să se miște.
Se mișcă! Ați auzit, copii?
Acum, pe un alt front, mai am o surpriză.
A fost dorința mamei voastre...
Am găsit unde să ne petrecem vacanța, cu puțini bani.
Stai puțin, nu ne putem permite acuma chiar nimic.
Nu. Aici ne putem permite să mergem.
Furnizorul nostru Vectro, Fred Serbiak...
își închiriază cabana de ani de zile.
E liberă pe 4 iulie și după ce mi-ai spus...
după ce mi-ai spus că nu avem nici o treabă pe 4 iulie, am închiriat-o eu.
Așa că, de acest 4 iulie...
vom merge să petrecem patru zile de vis la cabana lui Fred Serbiak...
- fără să plătim nimic! - Doamne.
- Iubitule, va fi superb. - Da.
Fred era puțin îngrijorat din cauza câinelui...
dar i-am spus că e cuminte.
Nu-i așa, măi, micuțule Chihuahua?
Sănătate. Bineînțeles fără afaceri, fără telefoane, fără nimic.
- Mă duc să spăl vasele. - Bună idee.
Vasele nu se spală după masă?
- ...ba da. - Nu știu ce părere aveți voi...
dar eu simt nevoia să iau o pauză.
Doar câteva zile departe de...
Zgomotele astea vin de afară sau din pivniță?
De afară.
Mi se pare că aud ceva în pivniță.
Nu!
Vrea cineva o chiflă?
Nu, nu, nu, nu!
Uite, nu este un singur câine. Sunt cinci câini. Știu că ei sunt drăguți acum.
Dar, foarte curând, ei vor fi niște monștri-câini.
O să distrugă casa noastră...
...o să ruineze cabana lui Serbiak și pe mine mă vor scoate din minți.
Igienic, emoțional, financiar nu ne permitem să ținem câinii ăștia.
Ce credeți, că sunt nebun?
Nu vă uitați așa. Răspunsul este "nu"!
O să ne facă numai probleme, nu?
Probleme? Patru cățeluși? Cinci Saint Bernard?
Este începutul problemelor.
Și eu vă făceam probleme când eram mică?
Nu.
- Dar când am fost trei? - Da.
Păi, preferați să aveți mai puțină bătaie de cap și să nu mă aveți decât pe mine?
- Voi sunteți copiii noștri. Ei sunt câini. - Ei sunt copiii noștri!
Nu vreau să am grijă de cinci câini.
Nu vor fi responsabilitatea ta.
Noi vom avea grijă de ei. Am trecut prin atâtea pentru acești câini.
Iar dacă a fi a responsabil înseamnă acum că trebuie să renunț la ei...
atunci urăsc responsabilitatea!
Tată, noi i-am ținut în viață, așa cum și voi ați făcut cu noi.
Și nu o să ni-i iei!
Uite. Dacă îi ținem acum, le vom găsi o familie când vor mai crește.
Cu toții putem face acestui compromis.
Uite!
- Da! - Îți mulțumesc din tot sufletul, tată.
Nu! Nu-i urcați pe mine! Aceasta este o greșeală!
Acum că cățelușii fac parte din familie, trebuie să-i botezăm.
Păi, asta e fată. Ce-ar fi să-i spunem Morgan?
- Nu, arată mai mult ca o Dolly. - Cum arată o Dolly?
- Ca ea. - Bine.
Eu îl voi boteza pe ăsta. Dacă pe tatăl lui îl cheamă Beethoven...
pe el ar trebui să-l cheme... Ceaikovski.
Îmi place, dar sună caraghios.
Pe el cum o să-l cheme?
E cam grăsuț.
Să-i zicem Chubby.
Categoric! Tu ești cea mai cea dintre toți.
O să-ți spun Mo.
- Mo, ca în Mozart? - Nu, Mo ca în Mohawk.
Uite ce ciuf are!
Mo! Îmi place! Hei, Mo.
Ce părere ai?
Stai acolo, înăuntru. Nu!
Nu, nu!
Cățeluș!
Ce este un file de pește? Este un burger, nu-i așa?
Eu doresc unul mare prăjit și...
Bună ziua. Ce doriți să comandați, vă rog?
Doriți și cartofi prăjiți la cheeseburger? Mulțumesc.
Uite, un doc!
Și o barcă cu motor!
- Stai asa. - Tată, uite!
Este frumos.
Fred are o cabană așa frumoasă.
Nu știam că se câștigă atât de bine la Vectro.
A fost o idee excelentă.
Bună.
E ciocolată caldă, dacă vrei.
Mulțumesc.
Nu poți să dormi?
Da. Pat nou.
- Ce e aia? - Albumul familiei Serbiak.
Da?
Uite.
- Hei, acesta e domnul Serbiak, nu? - Da.
Cine este tipul de lângă el, cel cu mustață?
E doamna Serbiak.
Probabil poza a fost făcută pe vremea când se întâlneau.
De ce tu și mama nu aveți poze din perioada asta?
Ei bine, știi tu, după liceu, s-a dus la colegiu și...
nu ne-am văzut prea des vreo patru ani.
Și cum de ați rămas împreună?
- Ne scriam. - Scrisori? Doar atât?
Îi scriam doua-trei scrisori zilnic. Scriu scrisori foarte frumoase.
Probabil ți-a fost greu.
Vreau să spun, erai departe de iubita ta.
Să fi departe de cineva pe care îl iubești e unul din cele grele lucruri din lume.
Vreau să spun, erau momente când eram îngrijorat dacă o să o mai văd vreodată.
Poți să-ți iei câinele în clipa în care am primit cecul.
Da. Uite, îți dau cuvântul meu.
Da. Bine, pa-pa.
S-a împrumutat. A vândut niște obligațiuni.
Știam eu că nu poate trăi fără câinele ăsta.
Bine.
Dacă mai stau mult între păsări și copaci...
și toate chestiile din natură, mi se face rău.
Ce problemă are?
Nu știu. Poate îi este foame.
Foame? Doar...
I-am dat de mâncare ieri. Chiar trebuie să mănânce în fiecare zi?
Să nu începi cu "Eu vreau".
Cumpărăm strictul necesar și atât.
- Pentru că nu suntem milionari, nu? - Exact.
- Nici măcar niște mii nu avem? - Nu prea.
- Poate până de Crăciun? - Poate.
Sper că nu o să creadă cineva că Beethoven e de vânzare cu 50 de cenți?
- Ce glumă bună, mamă. - Haide acum.
Eu nu critic glumele făcute de tine, nu-i așa?
Îți vine să crezi că aici nu au apă Evian?
Se uitau la mine de parcă eram nebună.
Iar când încerci să stai de vorbă cu ei, este parcă nimic nu se întâmplă împrejur.
- Hai. - Da, iubito.
- Bună. - Bună.
- Ești nouă pe aici, nu? - Da.
- Cum te cheamă? - Ryce.
- Ryce? Ca orezul? - Da.
Pe mine mă cheamă Seth. Nu înseamnă nimic, dar se pronunță ușor.
Știi, "Seth, scoală-te. Seth, repară barca. Seth, ești pedepsit".
E simplu. Mai stai pe aici un timp?
Acum, îl căutam pe Devereaux.
Îl știi. Taylor Devereaux?
- Știi cumva unde stă? - Da...
Tata le vinde lemne de foc. Stă în partea de vest a lacului.
Poți să mă duci acolo?
Sigur. Urcă.
Cel mare e Chubby. Cea cu fundiță e Dolly.
Cel maro e Ceaikovski, iar cea mică e Mo. Iar, eu sunt Ted.
Bună, Ceaikovski.
Deci, îți fac cinste cu un suc?
- Nu sunt cam înaltă pentru tine? - Păi, mie nu mi se pare.
- Adică nu ești cam scund? - Păi, problema asta e temporară.
Te trezești într-o dimineață, și ești puțin mai înalt.
- Nu? - Nu.
Pa.
- Acolo jos. - Mulțumesc.
- L-ai găsit? - Da.
Ia fiți atenți aici!
Bună ziua.
Tată, el e Seth. M-a adus din oraș.
- De când ai motocicleta? - De câțiva ani.
Spargeți lemne?
Da. Trebuie să ai mare grijă.
Da.
Mi-a părut bine.
Îți place băiatul?
Nu știu. Tu ce părere ai?
Da, îmi place.
- Îți place cercelul lui, nu? - Îi iubesc cercelul.
O să-mi pun și eu câte doi.
Bine. Dacă mă cere de nevastă, îi spun să-mi mai lase timp de gândire.
Să te ceară de nevastă?!
- Mamă, pot să te întreb ceva? - Sigur.
Ți-au plăcut doi băieți în același timp?
Da, da.
Cum de l-ai ales pe tata?
Păi, tata era...
Doamne.
Mă făcea să râd. Asta este sigur. Bine, iubitule. În regulă.
Iubitule. Bine. În regulă, iubitule. Bine.
În regulă. Uită-te la el ce face! O să cazi, și o să cad și eu.
Iubitule, te rog.
- Ryce? Tu ești? - Bună.
Ce cauți aici?
- Am ieșit la o plimbare. - Vino sus, să-ți arăt casa.
Știu și eu. E cam târziu.
Haide! Haide!
Ar fi bine să legi ghemotocul ăla de blană.
- Vrei o bere? - Nu, doar apă, te rog.
- Hei, relaxează-te. Bea o bere. - Nu beau.
De unde știi?
Poate că bei, dar încă nu știi asta.
Uite, dacă nu vrea să bea, las-o în pace.
Hei, domnilor, e timpul să...
Să bem o bere!
Știi, cred că ar fi cazul să mă duc acasă.
N-o să pățească nimic. Îți promit.
Vino sus, să admiri priveliștea. Doar pentru o secundă.
Haide! Haide!
Bine. Doar pentru o secundă, totuși.
Știi tu ce ciudat e că doar ce am avut un vis cu tine.
Ți s-a întâmplat vreodată?
Să visezi pe cineva și apoi te întâlnești cu persoana respectivă?
Hei, un câine. Vrei o bere, barosane?
A zis că vrea.
Nu!
- Mișto! - Mișto!
Da!
Doamne.
E frumos, nu?
Hei, mai ții minte când ne-am sărutat în mașina?
Încă mă mai gândesc la clipa aceea.
O să fie superb.
Mai bine ne-am întoarce la petrecere.
Ai încuiat ușa?
Hei, cățeluș!
Taylor, nu e o glumă bună. Doar deschide ușa.
Ryce, relaxează-te. Va fi o experiență pe care nu o vei uita niciodată.
Hei, Taylor, reușită petrecere!
Mulțumesc, Beethoven!
Doamne, avem acești cățeluși pe care într-adevăr, într-adevăr îi iubim.
Dar tati spune că va trebui să-i dăm când se vor face mai mari.
Știu că ești foarte ocupat cu toată lumea...
dar mă întrebam dacă ai putea să faci ceva...
ca să rămână pui pentru întotdeauna.
În felul acesta, i-am putea păstra.
Mulțumesc.
Este ca și ziua mea favorită din an. Trenulețul...
Și merele... Era superb.
Și iepurele îmi plăcea.
Cartofii prăjiți sunt fantastici. Mă duc să-mi mai iau.
- Nu ești sătul de la prânz? - Suntem în vacanță.
Ne putem îndopa.
Alice! Uite!
- Pot să mă dau în mașinuțe? - Sigur. Ted, o duci tu?
- Sigur, dar îmi trebuie niște bani. - Să stați împreună!
- Trebuie să lăsăm câinele? - Nu stăm mult. Nu pățește nimic.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
- Hei, dă-mi-le. - Ce o să faci, urâto?
- Sunt ale mele. - Au fost. Nu mai sunt.
- Dă-mi-le. - Vino și ia-le, dacă le vrei.
- Dă-mi-le înapoi. Sunt ale mele! - Hei!
Hei, ce vrei, prichindelule?
- Vrei să vezi ce poate face câinele meu? - Ce?
Câinele meu. Vreau să-ți arăt ce poate câinele.
Beethoven, șezi.
Sunt impresionat! Acum, șterge-o!
Încă ceva.
Beethoven, latră.
Vrei să-ți turtesc fața, prichindelule? Dispari!
Ultima. Promit.
Beethoven...
mușcă-l pe băiatul ăsta de ce are el mai drag!
Cred că îți aparțin.
Mulțumesc, Ed.
Ted.
Ai fost tare, Ted.
Mai vrei să mergem la un suc?
Sigur. Dar eu fac cinste.
Hai, copilițo!
Patru mingi pentru un dolar. Mulțumesc, domnule.
- Bună. - Bună, Ryce. Cum merge treaba?
- Binișor. - Ai venit cu părinții?
Da. Știi tu, reuniune de familie.
Tata e genul de părinte care vrea să jucăm scrabble împreună.
Tata vrea să ne trezim devreme și să mergem la vânătoare.
- Poftim. - Mulțumesc.
Ne vedem mai târziu.
Hei, vrei să mergem la picnic sau altceva?
- Sigur. - Foarte bine.
Dar tot trebuie să-l întreb pe tata.
Tatăl tău va spune "nu". Mă crede un țărănoi prost.
- Nu, nu-i adevărat. - Nu, e în regulă.
Încă nu mă cunoaște.
Când o să ajungă să mă cunoască o să spună că sunt un țărănoi deștept.
- Îmi place ursul tău. - Îți place?
- Da. - L-am câștigat pentru tine.
- Domnișoară, pot să primesc două popcorn? - Poftim.
- Încă o porție. - Hei, tată! Tată, am vești bune!
- Delicioase sandvișuri! - Te-am înscris la un concurs.
Nu. Nu am stare psihică pentru nimic acum.
Nu trebuie să faci nimic. Doar stai acolo.
Te ajută și Beethoven.
Ce concurs e ăsta, unde trebuie doar să stai?
Și acum, echipa omul și prietenul lui cel mai bun...
vor participa la concursul anual al mâncătorilor de burgeri.
Echipa numărul 1: Arthur Lewis și Wolfgang!
Iar în poziția a doua, campioni trei ani la rând:
Cliff Klamath și Jaws.
Ți-e foame, Cliff?
Sunt lihnit, Steve.
Să aplaudăm echipa numărul 3...
formată din doi turiști:
George Newton și Beethoven.
Avem doar o singură simplă regulă.
Echipa care mănâncă cei mai mulți burgeri în trei minute câștigă.
Concurenți!
Sunteți pregătiți?
Fiți gata!
Start!
Tată, haide! Haide, tată!
Haide!
Hei, mămăligă! Unde ți-e pofta de mâncare?
Nu e mămăligă! El e tatăl meu!
Hei, uitați-vă și la Saint Bernard-ul ăla, cum îi curg balele!
- Da, bălosul! - Bălosul!
- Bălosul! Bălosul! Bălosul! - Mămăligă! Mămăligă!
Ia să le arătăm noi, băiatule!
Așa!
Așa! Așa! Hei, uite!
Ne apropiem de final.
Mai sunt doar câteva secunde!
10, 9...
8, 7...
6, 5, 4...
3, 2...
Bravo, Beethoven.
Iar acum, vom determina câștigătorii.
Iar cu numai trei burgeri rămași...
câștigătorii sunt George Newton și Beethoven!
Da! Foarte bine!
- Foarte bine, tată! - Te-ai descurcat minunat, dragă.
Felicitări, Beethoven.
Și tu, Beethoven.
Ce distractiv! Țăranii și câinii lor!
- Te simți bine? - Sunt bine. Sunt bi...
- Floyd, vezi ce face Missy. - E bine.
Uite, am o presimțire. Vezi ce face.
Bine.
Nu!
Nu.
Pe bune! Doamne.
11 dolari pentru o bomboană?
- Ea e! - Dar sunt câinii noștri.
- Nu sunt ai voștri. - Dă-ni-i înapoi!
Hei, puii sunt ai mamei, iar mama e a mea.
- Așa că, întindeți-o! - Nu poți să-i iei.
Luați-vă adio de la căței, pentru că n-o să-i mai vedeți niciodată.
Missy a șters-o cu cealaltă mare potaie. Au luat-o înspre munte.
- Ce? - Cu câinele lor tâmpit!
Dacă pun mâna pe câinele vostru cretin, n-o să-l mai vedeți vreodată.
- Dă-mi mie corciturile! - Ia-i!
Trebuie să le spunem mamei și tatei.
Găsiți-i pe mami și pe tati. Găsiți-i pe mami și pe tati. Da.
Găsiți-i pe mami și pe tati. Duceți-vă.
Funcționează! Haide!
I-a luat pur și simplu? Ce fel de femeie ia câinii unor copii?
- E o persoană rea, tată. - Vroia să-i înece.
- O să luăm puii înapoi. - Hai. Să mergem.
Cățeilor!
Beethoven!
Așa, cățeilor. Găsiți-o pe mami.
Sper ca proștii ăștia s-o găsească.
Am obosit deja urmărindu-i...
Uită-te în ce hal sunt.
Face pipi pe mine!
Doamne!
Uite!
"Mușuroaie" de cățel!
Dacă sunt calde, suntem pe aproape. Atinge-le!
- Nu, atinge-le tu! - Eu nu pun mâna pe așa ceva.
Le ating eu.
Sunt calde.
Bine, Doamne. Nu sunt departe.
Mai bine să te speli pe mâini.
Doamne! Floyd!
Floyd, unde ești?
Acești caței o să plătească pentru asta.
- Floyd! - Regina!
- Ce ai în cap? - O buturugă. Nu pot să scap de ea.
Apleacă-te.
Mulțumesc, Regina!
Uită-i!
- Eu o iau pe Missy. - Iar eu îi iau pe ceilalți.
Haide.
Gonește-l de aici!
- Înapoi! - Lovește-l! Haide!
Lovește-l!
Ce credeai? Că o scapi de mine?
- Ține, Floyd. - Hei, vrei câteva pe spinare?
Nu vii tu la Regina? Haide, Missy! Regina te iubește.
Nu ți-l dau!
Grasa naibii! Haide!
Hei, vrei bățul? Înapoi!
Lasă cățelul jos.
- Ia uite cine a venit. - Pleacă de aici! Nu e treaba ta.
Lasă cățelul jos!
- Te referi la cățelul ăsta? - Nu, nu!
- Lasă cățelul jos. - Vrei cățelul?
- Nu-l poți avea. - Ce fel de om ești?
Nu mă placi? Ce fel de om ești tu?
Lasă cățelul jos.
Nu putem discuta? Să ne calmăm!
Nu trebuie să iasă urât. Lasă cățelul jos.
Să iasă urât? Nu știi tu ce e aia.
Asta înseamnă să iasă urât. Asta-i urât!
Nu disperați!
Mai taci! Nu avem nevoie de ajutor!
Ia-ți javrele împuțite și mănâncă-le!
- Da, îndoapă-te! - Gura!
Vă ajutăm! Totul va fi bine!
Idiotule!
Toată această afacere cu câini a fost ideea ta!
Ideea mea?
Prostule! Tu m-ai băgat în asta!
Mie nici nu-mi pasă de câinii ăștia!
Păi...
Vă e foame?
Iubito, am venit! Afacerile merg excelent. Am avut...
Tată, trezește-te. Trezește-te!
Ce-ai pățit, tată?
Deschid eu!
- Bună. - Bună.
- Intră. - Mulțumesc.
- Ești gata? - Da, mă duc să-mi iau haina.
- Vin imediat. - Bine. Bine.
- O duci pe Ryce la concert? - Da, domnule.
- Sper că nu ești cu motocicleta? - Nu, am luat jeep-ul tatei.
- Jeep-ul! - Un Jeep. O să se distreze.
- Ce zici? Ce mai faci, Seth? - Bine. Dumneavoastră?
- Bine. Distracție plăcută! - Mulțumim.
- Distracție plăcută! - Arăți bine, Ryce. Mă scuzați.
- Bună. - Bună, Brillo.
Uite cine e aici!
- Bună, Missy. - Bună, Missy.
Sper că nu deranjez. Am câteva vești bune.
Tocmai ce vin de la tribunal. Reginei i s-a respins cererea.
Excelent!
Eu o păstrez pe Missy, iar Regina nu primește nimic.
- O merită! - E grozav!
Felicitări.
Missy ar vrea să-și vadă puii. Sunt pe aici?
Da. Puiuților! Puiuților, mami este aici!
Puiuților! Puiuților!
Subtitrarea: novmarius
Sincronizare și revizuire: muLineZu